LJUBAV U BARSELONI
Viki i Kristina su odlučile da leto provedu u Barseloni.
Viki je završavala masters studije identiteta Katalonca za koje
se zainteresovala kroz Gaudijevu arhitekturu.
Kristina, koja je poslednjih šest meseci provela pišući, režirajući i glumeći
u filmu od 12 minuta koji je zamrzla, je raskinula sa još jednim momkom
i žudela je za promenom scenarija.
Sve se poklopilo kada se daljni rođaka Vikine porodice koja živi
u Barseloni ponudila da ugosti obe devojke u julu i avgustu.
Dve devojke su najbolje drugarice od koledže i imaju isti ukus i mišljenja
u većini stvari, ali kada je bila u pitanju ljubav, bilo je teško naći
dva toliko različita gledišta.
Viki nije tolerisala bol i nije žudela za borbom, bila je realistična sa nogama na zemlji.
Od muškarca je tražila ozbiljnost i stabilnost. Verila se sa Dagom jer
je bio pošten i uspešan i razumeo je lepotu obavezivanja.
I ti meni nedostaješ.
Kristina je očekivala nešto drugačije od ljubavi.
Patnju je prihvatala kao neizbežan deo duboke strasti i redovno je
dovodila svoje emocije u pitanje. Da ste je pitali za šta je trošila
svoje emocije, ne bi znala da kaže. Znala je šta ne želi ipak.
To je bilo tačno ono što je Viki cenila iznad svega drugog.
Zdravo, Viki. -Tako si odrasla.
Kristina. -Džudi.
Ovo je vaša soba, smestila sam vas zajedno.
Hvala što si me primila, sve je u zadnji čas i ne znaš me.
Lepo je imati malo akcije, tiho od kako je Argo otišao na koledž.
Nakon što su se devojke raspakovale i Džudin muž Mark se vratio sa golfa,
ručak je poslužen na terasi. -Divna kuća.
Zavoleli smo je. -Sprijateljuje se lako i govori jezik.
I ti si dovoljno naučila.
Šta radiš ti Kristina? -Slobodna sam.
Napravila je film. -Uzbudljivo. -12 minuta.
O čemu se radi? -O tome zašto je tako teško definisati ljubav.
Krupna tema za 12 minuta.
Viki, završavaš masters?
Šta ćeš sa tim? -Možda da predajem.
Ne moraš da radiš ništa, udaje se za divnog čoveka na jesen.
Svi problemi će biti rešeni kada zatrudni.
Kada ti je Džudi odlučila o budućnosti... -Za vaše leto u Barseloni.
Narednih dana Viki i Kristina su uplovile u umetnička blaga grada.
Uživali su u radovima u Gaudija i Miroa.
Jednom su Mark i Džudi pozvali devojke na plovidbu.
Sa Kristinom na umu Mark i Džudi su pozvali sina poslovnog partnera.
Divnog mladića koji bi mogao da joj se dopadne.
San mi je da steknem dovoljno bogatstva i da odem na neka ostrva
i provedem ostatak života roneći.
Da li si ikada ronila?
Nažalost, Čarls i Kristina nisu bili dobri jedno za drugo.
Viki je istraživala svaki aspekt katalonskog života.
Čak je obilazila i pijacu i restoran da uplovi u tajne katalonske kuhinje.
Tople španske noći devojke su išle na noći gitare koja je stalno
dodirnula Viki na neki magičan način.
Jedno veče su ih Mark i Džudi odveli na otvaranje galerije prijatelja.
Mnogi umetnici i kolekcionari su prisustvovali.
Dopadaju ti se? -Da, hvala što ste nas poveli.
Kupujemo iz ove galerija, Mark je napravio dogovor da umetnik
napravi seriju slika za kancelariju.
Ono tamo je umetnik u crvenom? -Ne, to nije on.
Alfred je čovek u lanenom odelu. Ne znam ko je to.
Ko je onaj čovek u crvenoj košulji? -To je slikar, Dijego nam je pričao.
Imao je strastvenu vezu sa lepom ženom. Divlje svađe, užasan razvod.
Zove se Huan Antonio Gonzalo. Imao je težak razvod.
Pokušao je da je ubije, ili ona njega.
Ne znam detalje, ali se ne krećemo u tim krugovima.
Viki i Kristina su otišle na večeru iz galerije.
Prošle su pored crkve na divnom letnjem vazduhu dok su ljudi slavili.
Napokon su završile u finom restoranu oko ponoći.
Lepo je znati da ne brineš da li će nešto biti otvoreno.
Treba da brinemo o snovima. U koga gledaš?
Zar ono nije slikar kog smo videli u galeriji? -To je onaj sa gadnim razvodom.
Gledao je ovamo. -Izazivaš kontakt.
Ne radim to. -Celo veče ga gledaš.
Pijem vino. -Dolazi ovamo.
Amerikanke? -Kristina, ovo je Viki.
Koja ti je boja očiju? -Plava.
Pozvao bih vas u Ovijedo. -Gde?
U Ovijedo za vikend, polazimo za jedan sat. -Gde je Ovijedo?
Kratak let. -Šta je tamo?
Idem do vajara koji mi je inspiracija. Dopašće vam se.
Pozivate nas u Ovijedo i to. -Provešćemo vikend,
pogledaćete grad i lepo ćemo jesti i piti dobro vino, voditi ljubav.
Ko će voditi ljubav? -Nadam se nas troje.
Ja ću platiti vaš račun. -Ovaj ne okoliše.
Možda u drugom životu. -Zašto ne, život je kratak,
dosadan je i pun bola i ovo je prilika za nešto posebno.
Ko si ti? -Huan Antonio, a ti si Viki, a ti si Kristina.
Ili je obrnuto. -Može biti, ali nije bitno jer nijedna neće grejati krevet.
Obe ste lepe. -Hvala, ali ne idemo da vodimo ljubav sa bilo kim
ko nas pozove u male gradove.
Da li ona uvek ovako uništi svaku inspiraciju? Dok je ne istisne?
Oči su mi zelene zapravo.
Ne treba da poskočimo na vašu seksualnu ponudu i ne bih da
to analiziramo, ako biste nam se pridružili u obliku društvene interakcije
kao što je piće, bilo bi u redu, ali mislim da treba da ponudite to
nekom drugom stolu.
Šta vas je uvredilo u ponudi? Sigurno što obe niste lepe i poželjne.
Niste me uvredili, zabavno je, ali da li ja umišljam ili je kasno.
Rado bih otišla u Ovijedo. Biće zabavno, volela bih.
Možemo li to drugi put.
U galeriji sam primetio da imate divne usne, pune, senzualne.
Ako hoćeš da ideš. -Ne mogu da garantujem vođenje ljubavi jer
sam veoma tužna. -Nećemo da pregovaramo.
Došao sam i dao ponudu, razmotrite je i pružite mi
zadovoljstvo da vas povedem u Ovijedo.
Mogu da pozajmim avion svog prijatelja, dovoljno je velik za nas
troje i dobar sam pilot. -Zvuči bezbedno.
Razmislite.
Nadam se da se šališ u vezi odlaska. -Interesantan je.
Želi nas obe u krevetu, ali će biti zadovoljan sa jednom, s tobom.
Velika sam, ako hoću da spavam sa njim, spavaću, ako ne, neću.
On je stranac, ovo je naglo čak i za tebe i ako sam dobro čula
bio je nasilan sa ženom. -Bar nije zombi.
Odličan način da ga upoznaš. -Ne idem u Ovijedo sa čovekom
koji bije žene. Njegova agresivnost ti je privlačna, ali meni nije. Nije zgodan.
Ja mislim da je baš zgodan. -Ti si neurotična.
Moraš se diviti njegovom direktnom pristupu. -To je sve sranje.
Prvo nisam čula za Ovijedo, i da nisam verena ne bih izabrala ovog.
Ne mogu da razgovaram sada, pokušavam da spasim Kristinu
od pravljenja fatalne greške. Uobičajeno. Nazvaću te. Volim te.
Ako se sada vratimo u kuću, stavimo stvari u torbu.
Nije prevaran, kreativan je i umetnik. -To misliš o Dagu?
Ko ga je pominjao? -Voliš kako zvuči da odeš i odletiš.
Ne znam čega se bojim sem ako to nije sebe. -To je greška.
Predvideli su oluju van grada, ali nije ozbiljno, ne brini.
Samo malo truckanje.
Hoćeš da pilotiraš? -Ne hvala.
Lako je, kao kola.
Do jutra su stigli do odredišta i nastavili u hotel koji je Huan Antonio
izabrao za njih. Viki se pobrinula da njih dve imaju svoju, a on svoju.
Ako je i bio razočaran, dobro je to sakrio.
Nakon osvežavanja, odveo ih je do vajara koji mu je bio tako značajan.
Religiozni ste? -Ni malo, da biste uživali u životu prihvatite da nema značenja.
Misliš da autentična ljubav ne daje životu smisao?
Ali ona je tako promenljiva. Bio sam zaljubljen u neverovatnu ženu i na kraju...
Na kraju je zarila nož u mene. -Užasno. -Možda si to zaslužio.
Huan Antonio je gošće odveo na ručak, pričali su o umetnosti i ljubavi.
Mnogo je pričao o Mariji Eleni, bivšoj ženi koju je kritikovao i idealizovao.
Pokazao se dobrim domaćinom i popodne ih je odveo na lokalitete
gde su slikale i uživale u pričama o gradu.
Kasnije su kupili slatkiše u poslastičarnici koji su bili ukusni i domaći.
Zabeleživali su put i dok je Viki bila skeptik, Kristina je uživala.
Pitanje zajedničkog spavanja se nije pojavilo do te noći,
a Huan Antonio je bio malo pijan.
Sada kada je dan skoro gotov, da li je u redu da vas obe
pozovem u moju sobu. -Mislila sam da smo to rešili.
Kaže da je verena. -Odlično, onda su joj ovo poslednji dani slobode.
Nisam slobodna, obavezana sam. Kada pijem postajem brutalno iskrena.
Mislim da si toliko povređen propašću braka da se gubiš u praznom seksu.
Tako misliš o sebi? -Kaže da za nju to mora da ima značenje.
Grad je romantičan, noć je topla, živi smo, zar to nije dovoljno?
Pošla sam da pravim društvo Kristini, ja sam verena, imam divnog verenika
sa kojim vodim ljubav i ima pravo mesto u mom srcu.
Da sam i neko ko šara, to ne bi bio ti. Umorna sam, nisam spavala
24 sata i to ću uraditi. -A ti?
Otići ću kod tebe u sobu, ali moraš da me zavedeš.
Zdravo, ovde sam na kratkom piću, a onda se vraćam u sobu.
Glumila si u filmu koji si snimala? -Da.
Nadam se da si uverljivija nego kada kažeš da si ovde na piću.
Ovde sam da bih otišla u krevet sa tobom, slobodna sam sem ako ne uništiš to.
Kako bih uradio to? -Ne znam, može sve od komentara do
nošenja pogrešnog veša. Ali mislim da ti nosiš onaj pravi.
Teško ti je ugoditi. -Čuvena sam po netoleranciji.
Šta želiš u životu osim čoveka sa pravim vešom?
Ne znam. Neću se smiriti dok ne nađem ono što tražim. -A to je?
Želim nešto drugačije, nešto kao što je intuintivna ljubav.
A to znači? -Ne znam šta želim, znam samo šta ne želim.
Ako ne počneš ubrzo da me svlačiš ovo će se pretvoriti u diskusiju.
Dobro si? -Jesam, nešto sam jela.
Da ti donesem nešto? -Ne bi trebalo da pijem, muka mi je.
Čir i trovanje hranom. Mora da se odmara, ne da jede.
Sa Kristinom u krevetu Viki je bila nestrpljiva da se vrati u
Barselona i neraspoložena za razgledanje.
Kada izađe sa sastanka neka mi se javi na mobilni. Još sam u Ovijedu.
Ali su išli u razgledanje.
Žao mi je zbog Kristine. -Ne pretvaraj se da ti je stalo.
Sigurno si je ohrabrivao da pije, kao obema tokom večeri, ali se ja držim.
Nije pominjala svoj čir. -Jer je adolescent u glavi.
Romatika joj je želja, za kratak trenutak strasti napušta svoje odgovornosti.
Nakon ručka, otišli su da obiđu svetionik koji se dopao Viki.
Rođen sam blizu i bio bi greh da dođem i ne obiđem oca.
Da li bi ti to bilo dosadno? -To bi bio prvi interesantan predlog.
Rado bih posetila tvog oca.
Zdravo, sine. -Kako si?
Moja drugarica. Moj otac Hulio. -Lepa kuća.
Moja je koliko i tvoja. -Ako nastavimo...
Ne govori engleski. Razume malo španski.
Odbija da govori drugi jezik. -Zašto?
On je pesnik i piše prelepe rečenice na svom jeziku, a smatra
da pesnik ne treba da zagađuje svoje reči drugim jezikom što je...
Razumem zbog svega, išla sam na španski, ali nemam talenta.
Mnogo ga bolje čitam nego govorim. Možda da čitam tvog oca.
Ali on ne objavljuje. -Zašto? -Objasniću kasnije.
Konjak? -Veoma malo.
Dobro izgledaš, zdravo. -I ti dobro izgledaš.
Šta znaš o Mariji Eleni? -Živi sa arhitektom u Madridu.
Ta žena je bila najbolja, još uvek imam erotske snove o njoj u mojim godinama.
I ona je tebe mnogo volela. -Šteta, sa tim Božjim darom.
Ovo mi je bilo omiljeno mesto za čitanje i želeo sam da budem
pisac, ne slikar, to je došlo kasnije. Hteo sam i da sviram.
Znao sam da sam ispunjen emocijama, i morao sam da naučim da se izrazim.
Kristina kaže isto. -Ona je zanimljiva, da sednemo?
Zašto tvoj otac ne objavljuje pesme? -Mrzi svet i tako se on osvećuje.
Stvara divne reči i uskraćuje ih javnosti što mislim da je...
Zašto je tako ljut prema ljudima? -Nakon hiljada i hiljada godina
civilizacije još nisu naučili da vole.
Vratili su se u hotel, Kristini je bilo bolje, ali je bila uzdrmana i
bilo joj je potrebno još odmora.
Viki i Huan Antonio su jeli u restoranu, bila je opuštenija za ručkom.
Sada je uživala u razgovoru.
Da? -U lošem trenutku?
Ne, sad ću da jedem, nazvaću te. -Pol i Meri su našli kuću koja im
se dopada još više. -Gubiš se.
Nazovi me kasnije, ali ova kuća ima bazen i teniski teren.
Možemo oboje na časove kod Polovog instruktora.
Nazvaću te, ne čujem te. -Volim te.
Veza je užasna.
Koje je ovo vino, izvrsno je?
Tvoj verenik? Zašto si bila tako nervozna? Pocrvenela si.
Od vina. -Smetalo bi mu da jedemo zajedno.
Ne bi mu se dopalo da pijem vino sa muškarcem pored sveća.
Znao bi da ne treba da brine.
Da li bi ikada uskratio svetu svoj rad iz besa? -Nisam kao otac.
Rekao sam ti.
Volela bih da vidim tvoj rad. -Zašto, ne odobravaš me.
Bolje sam te upoznala, ti si i katalonski slikar, a to mi je tema.
Zašto si se tako zainteresovala za katalonsku kulturu?
Zaljubila sam se u Gaudijevu crkvu sa 14 i tako je krenulo.
Diviš se španskoj gitari? -Volim je.
Hoćeš da je čuješ večeras? -Malo je kasno i malo sam opijena.
Uživaj u tome, odlazimo sutra. -Važi.
To je bilo neverovatno, hvala ti. -Posmatrao sam te i bila si dirnuta.
Marija Elena je sigurno... -Tako je gledala kada je nešto dirne.
Još si zaljubljen u nju? -Nisam.
To potvrđuje. -Uvek će biti deo mene, ali za nas dvoje nešto nije išlo.
Koji deo? -Nikada nismo saznali.
Rekao si da si me posmatrao, zašto? -Zašto si ti u moje?
Jesam li? -Videla si moje suze.
Malo van kontrole sam. -Gledao sam te jer si lepa.
Znaš da mislim tako.
Na putu kući, Viki koja ništa nije pomenula Kristini je ćutala.
Kristina je nervozno pričala.
Moram oboje da vam se izvinim što sam sve upropastila.
Ne znam da li je od vina ili školjki. Imam čir i hvala Bogu da
znaš dovoljno mesta da zaokupiš Viki.
Imala sam košmare da ćete biti kao mastilo i voda.
Nisam mogla da se mrdnem.
Viki se zakopala sa poslom u biblioteci.
Izbila je blesave ideje iz glave i koncentrisala se na tezu,
ali su joj se misli stalno vraćale na Ovijedo.
Kristina je u potrazi za samoizražavanjem lutala ulicama Barselone
eksperimentišući poslednjom ljubavlju, fotografijom.
I verovala da je napravila budalu od sebe u momentu istine sa
Huanom Antonijem.
48 sati kasnije, Kristina je rekla Viki. -Zvao me je Huan Antonio sada.
Želi da me vodi u neki vinograd, na probu vina, pristala sam.
A tvoj čir? -Neće mi naškoditi malo vina, bitno je da želi da me vidi.
Zar to nije divno? Mislila sam da se neće ni javiti. -Divno je, drago mi je.
Te večeri su dve devojke teško zaspale. Kristina je pila kafu i
radila na svojoj poeziji.
Viki je bila izgubljena u sećanjima na noć koja je sada delovala
sve više nestvarno.
Da? -Dušo, probudio sam te?
Nisi, tek sam išla u krevet. -Izvini, izašao sam na vazduh.
Imam divnu ideju, tata ima kontakte u ambasadi SAD u Španiji.
Hteo sam da dođem ranije, radim odatle na kompjuteru i da se
venčamo u Barseloni. Rekla si da je romantično.
Samo će biti u opštini, isto ćemo i u Njujorku sa velikom zabavom
za prijatelje i porodicu, šta misliš? -Da se venčamo ovde?
Bilo bi divno reći deci da smo se venčali u Španiji, a tatini prijatelji
će nam sve olakšati.
Ne znam šta da kažem.
Iznenađena sam. -Venčaćemo se na jesen, obećavam.
Čemu svrha? -Drugačije je i uzbudljivo.
Zvao sam Ken i Alis i oni kažu da bi voleli da su oni to uradili u Londonu.
Zvučiš nekako odbojno. -Zašto bih bila?
Lepa je ideja, divna je. -Biće dobro.
Nazvaću te sutra i reći ti još detalja. Volim te.
Huan Antonio je odveo Kristinu na probu vina.
Nakon toga je odveo u svoju kuću koju je kupio od drugog slikara
i koja je služila kao kuća i studio. Pokazao joj je rad koji je oduševio.
Dopale su joj se boje i divlji emotivni način na koji ih je nanosio na platna.
Odatle je bio samo jedan sprat na gore do spavaće sobe.
Pričao je o svom braku i ljubavi i užasnim svađama.
Rekao je da do sada nije želeo da vodi ljubav ni sa kim u
sobi koju su delili do sada. -Kristina je ovaj put smanjila hranu.
Izveo je Kristinu još nekoliko puta, išli da vide skulpturu njegovog prijatelja.
Pokazao joj je omiljene delove grada koje je slikala.
Huan Antonio je bio prijatan sa kurvama i mislio da su divni modeli.
Ohrabrivao je njen rad iako je ona bila prestidljiva da mu ga pokaže.
Odveo je na ručak sa prijateljima koji su bili pesnici, umetnici i muzičari.
Kristina se dobro držala.
U međuvremenu, prilikom odlaska na proučavanje Gaudijevog
dizajna i koji se uklapao u tezu, Viki je imala očaravajući susret.
Zdravo. Kako si? -Šta ti radiš ovde?
Pravim skice.
Nisam htela da te uznemirim. -Kako? Nismo se lepo pozdravili.
Mogao si da me pozoveš. -Razmatrao sam, ali sam mislio da nema svrhe.
Nisi se javio da kažeš bilo šta. Ne vodiš ljubav i ne javiš se
sem ako nisi baš razočaran. -Naprotiv, ali ti se udaješ.
Mislio sam da prekinemo pre nego što nas dovede u lošu situaciju.
Vodili smo ljubav, a ti si nestao sa lica zemlje.
Shvatam da ti to mnogo ne znači. -Proganjanje bi tebi uzrokovalo
neprijatnost, a meni razočarenje.
Mogu da te izbacim nakon jedne večeri.
Marija Elena je govorila da samo neispunjena ljubav može da bude romantična.
Istina je da ti više odgovara Kristina. -Postala mi je veoma draga.
Drago mi je za tebe i tvog muža. -I meni za tebe i Kristinu.
Zdravo.
Došlo je jutro kada je Vikin budući muž došao iz Njujorka.
Huan Antonio je kao kreativan muškarac uvek morao da
živi sa ženom, i pozvao je Kristinu što je ona prihvatila.
Radiš u Global enterprajzu? Tom Saders mi je prijatelj.
Igramo golf. -Imam neke priče.
Bože, sasvim si drugačija ovde. -Šta to znači?
Bila si tako predana. -Obično nisam?
Udeljujem ti kompliment. Možda je vazduh iz Barselone.
Zagrli me. -Dobro si?
Kako je Kristina? -Uselila se kod nekog tipa.
To je bilo brzo, nije valjda matador. -Nije. -Pisac, kompozitor...
Nekada se unese u svoje afere.
Volim je jer ti je prijateljica, ali te upozoravam da nije srećna osoba.
Ne može da se uklopi sa tom slikom o sebi da je posebna, umetnica koja
ne može da se pronađe. Ona je dosadna.
Muškarci je vole. -Lepa je i nije teška za oblikovanje.
Za tebe je bio potreban trud, ali je vredelo.
Huan Antonio hoće da me odvede na neki stari zabavan park
Mislila sam da ručamo zajedno i da ga pogledamo zajedno.
Sutra na ručak? -Imamo planove.
Uvek možemo brodom sa Markom i Džudi
želim da idem sa Kristinom i Huan Antoniom. To bi bilo divno.
Dva para su se sreli na ručku i tokom razgovora došlo je do čudnog momenta.
Huan Antonio je imajući vrele misli o Kristini, pokušao
da protrljala svoju nogu o njenu i slučajno protrljao Viki.
Zabavni park je bio sve što je Huan Antonio pustio da veruju.
Bio je staromodan, fin i gledao nad celom Barselonom.
Vidim zašto voliš verenika, šarmantan je i odgovara ti.
Ne sviđa mi se kako to govoriš. -Fin ste par.
Ne mogu sada ništa, nije da mi nije palo na pamet.
Ne treba ponovo da pričamo o tome, nastavili smo i razvio sam
osećanja prema Kristini. -Zašto si protrljao svoju nogu o moju?
Nisam. -Jesi, kada sam te pogledala.
Onda sam greškom, hteo sam da dodirnem Kristinu.
Žao mi je. -Moja greška.
Ulaziš u drugačiji život, potpuno drugačiji sa čovekom koga voliš.
I onda sam upoznala tebe i imali smo neracionalan vikend i ne znam gde sam.
Ja sam sa Kristinom, a ti se udaješ za dve nedelje.
Kristina te voli i ne bih nikada... -Kristina i ja smo dobri.
Govorimo istim jezikom, ti i ja bismo se davili za mesec dana.
Možda nam se putevi ponovo ukrste jednog dana u drugim uslovima.
U pravu si, idiot sam, ne znam šta sam mislila da će se desiti.
Tako je došao dan venčanja i Viki se udala za Daga.
Kristina je bila tamo, nije povela Huana Antonija koji je imao izgovor.
Nakon ceremonije, mladenci su otišli na mali medeni mesec u Sevilju.
U međuvremenu je Kristina počela da oseća vrstu veze
koju je uvek želela, ali je uvek zavodila.
Bila je ljubavnica uzbudljivog čoveka, umetnika u čiji je rad verovala.
Već je sebe videla kao bivšeg patriotu, neugušena onim
što je smatrala američkom čistotom i materijalističkom kulturom za
koju je imala malo strpljenja.
Videla se više kao Evropljankom sa misliocima i umetnicima
koji su izražavali svoje romantično oslobođeno mišljenje o životu.
Sa krugom prijatelja Huana Antonia družila se kreativnim ljudima svih vrsta.
Uživala je u njihovom društvu i nastavila sa pisanjem i fotografisanjem.
Lepo ste se proveli? -Oduzima dah.
Naleteli smo na prijatelje iz Njujorka sa kojima smo proveli malo vremena.
Malo previše. -Ljuta si jer su nas rasturili u bridžu.
Šta je ovo? -Kristina i Huan Antonio su vam poslali svadbeni dar.
Nisam verovala da je ozbiljna sa njim.
Baš ono što nam je trebalo. -Ne dopada mi se baš.
Da?
Kako si?
Marija Elena je pokušala da se ubije. -Dobro je?
Mislim da jeste, ne znam, moram da idem. -Kuda?
U bolnicu. -Da pođem sa tobom?
To nije dobra ideja za nju, u haosu je.
Nazovi me ako hoćeš da dođem.
Huan Antonio je požurio u noć.
Kristina je pokušala da zaspi, ali je imama osećaj teskobe.
Probudila se u najtamniji čas.
Pravim kafu, sve je u redu?
Ovo je Marija Elena.
Osećam se kao budala. -Govori engleski ovde.
Sramota je. -Nemoj, mogu li ti nešto napraviti?
Votku. -Sada ćeš votku, sa svim tabletama koje si popila?
Luda si? -Hoću da se okupam, mogu li? Hoću da promenim odeću.
Na engleskom, kada si ovde. Idi u gostinjsku sobu ako hoćeš da se kupaš.
Sada sam gost u sopstvenoj kući? -Jesi.
Idi. Tamo, znaš gde je soba.
Šta se dešava? Sve je u redu?
Nije joj uspelo u Madridu i večeras se sama vratila autobusom.
Ceo svet joj je pocrneo i predozirala se na stanici. -Užas.
Mora da ostane sa nama.
Nema novca, ni nekoga da se brine za nju i ja sam joj bio veza sa životom.
Razumem, ali kako ovde? -Ne sme da bude sama.
Možda joj treba psihijatrijska pomoć. -Ima loša iskustva sa lekarima.
Razumem, ali gde će da bude? -Unutra.
A koliko dugo?
Znam da ovo nisi imala na umu, ali nema gde da ode.
Na kratko, nekoliko meseci. -Nekoliko meseci?
Već sam prošao kroz ovo sa njom.
Da si je poznavala kada i ja, njenu lepotu, bila je tako talentovana.
Izabrala je mene od stotinu muškaraca koji su hteli da ubiju za nju.
Mislili smo da je naša veza savršena, ali je nešto falilo.
Kao ljudsko telo, imaš sve vitamine i minerale, ali ako fali samo jedan
sastojak kao so na primer, neko umire. -So?
Ko je ona? -Žena sa kojom živim i moraš da govoriš engleski.
Zbog nje? -Baš tako.
Ne verujem joj. Oči joj nisu jednobojne.
Uvek si imala paranoje u vezi sa svakom ženom koju poznajem.
Lepa je. Biće ti dovoljna? -Inteligentna je i slobodoumna kao ti.
Još uvek tražiš mene u svim ženama. -To nije istina.
Bio sam u Ovijedu sa ženama koje su ti totalna suprotnost.
Amerikanka i nešto divno se dogodilo sa njom. Grešiš.
Uvek si težio da ponoviš ono što smo imali mi. Znaš to.
U kući govori engleski. -Ne obraćaj mi se tako.
Zašto si tako ljut na mene? -Zašto si htela da se ubiješ?
Za ime Boga, ostani ovde dok se ne sabereš, a onda molim te odlazi.
Ti i ja smo došli blizu savršenstvu. -Previše si poremećena.
A ti voliš to. Uvek si voleo moje promene raspoloženja.
Ali šta je falilo? -Govori engleski.
Ne dopada mi se za tebe, ne verujem joj i znaš da uvek mislim na tebe.
Ne kada si pokušala da me ubiješ. Da, taj detalj.
Sumnjičava si sa njom jer mi nije ljubavnica, očigledno je.
Vidim da si izgubljen i zbunjen od kako nismo zajedno.
Za sve tvoje reči za žene i izjavljivanje ljubavi da završiš glavu
ne za jednom, nego za dve Amerikanke.
Još kafe? -Da, molim.
Izvini. Šećer? -Ne, hvala.
Mislio sam da se provozamo po selu, vreme je lepo.
Sigurno će padati kiša kasnije. -Na engleskom.
Ne govoriš španski? -Izučavala sam kineski.
Zašto? -Lepo je zvučao.
Reci nešto na kineskom. -Ja?
Misliš da to zvuči lepo? -Možda ne kako ja izgovaram.
Kineski zvuči kreštavo, kao bušilica u glavi. -Govori engleski.
Čula si nekada u kineskom restoranu, tako je neprijatno.
Dosta, govori engleski.
Žao mi je, nervozna sam danas, imala sam košmare.
Hoćeš da slikaš? -I ti slikaš.
Pitaj njega, sve mi je ukrao, ceo stil. -Voli da izmišlja priče.
Ceo tvoj pogled je moj. -Ne kažem da nisi imala uticaja.
Uticaja? Licemeru. -Ali to reći je iluzija.
Godinama smo slikali jedno pored drugog, i ti si usvojio moju viziju kao svoju.
Tu priču si ti izmislila i širiš. Uvek je imala problem sa
stvarnosti i neću da se naljutim.
Šta su pričali u školi umetnosti, da sam genije? -Uvek sam
ohrabrivao tvoj talenat. -Govorim o geniju.
Umalo da ubijem za tebe. -Umalo mene sa tom stolicom.
Branio sam se i imala si brijač i bila si pijana.
To je bila ljubomora, bila sam luda za tobom i ti si me izdao
sa Agustinovom ženom, sa očima.
Htela si da me ubiješ zbog gledanja? -Ne želim da više pričam o tome.
Sve je u redu kada te sada vidim sa nekim drugim.
Šta još hoćeš?
Kako su dani prolazili Kristina je posmatrala Mariju Elenu i
Huana Antonija i bila zbunjena više nego ikada.
Pisala si? -Pokušavala sam.
Zanima me da li ona stvarno misli da si ti ukrao od nje?
Uzeo sam više od nje nego što priznajem zato sam osetljiv na to.
Osećam se tužno jer mislim da nikada neću moći da utičem na tebe i inspirišem te.
To nije istina, nikada nisam čuo klavirsku sonatu i sada ne
mogu bez toga. -To me usrećuje.
Nije dobra ideja ovde.
Bolje je u poslednje vreme, ne želim da je uznemirim.
Na Vikinom času jezika koji je pohađala nekoliko dana nedeljno
je upoznala Bena, mladića koji je primetio i stalno počeo da ćaska sa njom.
Ne mogu da verujem da su me unajmili u konzulatu jer je moj
španski manje od savršenog. -Dobar je.
Uživaš u Barseloni? -Bih da imam više prijatelja.
Juče sam se šetao u potrazi za Gaudijem.
Želiš da vidiš film u sredu popodne? -Svakako.
Film je bio pravi uspeh i Ben je bio dobro društvo za Viki.
Jedno popodne su kupili višnje i kada se prodavac javio na telefon
nije odoleo da je ne uzme za ruku.
Nemoj.
Znaš da sam nedavno udata? -Bio sam pod utiskom da
si to prebrzo uradila, da žališ zbog toga. -Da li sam to implicirala?
Ne bi trebalo ovo da govorim.
Mislila sam da sam neko ko uvek zna šta želi. -Ali nisi.
Upoznala sam nekoga drugog i neću ponovo o tome.
Čovek koga si upoznala? -Živi sa mojom najboljom prijateljicom.
Kada slušam sebe to je ludilo. Udala sam se za čoveka koga sam želela.
Jesi li? -Mislila sam da je tako.
Šta se desilo? -Jedan vikend u Ovijedu.
Kristina, Huan Antonio i Marija Elena su otišli u vožnju po selu.
Marija Elena je odlučila da zajedno naprave večeru i insistirala
je da naberu sveže kupine.
Ovo je savršeno mesto.
Šta je bilo?
Sedi dole.
Gornji ili donji deo? -Ovde.
Hoćeš aspirin? U torbi mi je. Opusti se, dolazim odmah.
Napet je u glavi. Za svet je bezbrižan, ništa nije bitno,
ali svi strahovi mu prolaze kroz glavu.
Znaš da svira klavir? -Nisam znala da je zato klavir u kući.
Mogla sam da sviram koncerte. -Niko ne svira kao ona, razume se.
Sviraš li? -Tek sam se suočila da nisam nadarena.
Cenim umetnost i volim muziku, ali je tužno jer mislim da
imam mnogo toga da dam, ali nisam nadarena. -Ali imaš talenta.
Koji je? -Praviš divne fotografije.
Istina, slika uvek i krije od mene. -Kako to znaš?
Našla sam ih u tvom prtljagu. -Preturala si mi po prtljagu?
Naravno, prvo veče ti nisam verovala. Htela sam da znam ko deli
krevet sa mojim bivšim mužem.
Ko bi znao šta ću naći tamo, kako da znam da mi nećeš nauditi?
Ja sam pomišljala da ubijem tebe.
Sledećeg dana je Marija Elena otišla u fotografisanje sa Kristinom.
Znala je mnogo o umetničkoj fotografiji i naučila Kristinu
mnogo toga o estetici i suptilnosti slikanja.
Savetovala je da se oslobodi digitalnog aparata i iskoristi
stari zbog zanimljivijih rezultata. Rekla je da je važno da ima mračnu komoru.
I da će joj postaviti jednu u podrumu i naučiti je raznim tehnikama razvijanja.
Sve su fotografisale, od pasa do namrgođene dece.
Ali je najbolji model bila Marija Elena.
Prilikom jedne kupovine Viki i Dag su naleteli na Adama Tabačnika
i Sali. Adam se bavio istim poslom kao i Dag i poznavali su se iako
u Njujorku nisu provodili mnogo vremena zajedno.
Svaki program na tv-u možeš da vratiš na kompjuteru.
Letim za Tokio, i gledam Metse na lap-topu. -Nikada nisi nedostupan.
Povezaćemo novu kuću sa svim. Razmatram nove japanske tv.
Moj čovek mora da ti uradi instalaciju, genije je.
Sredili smo stan u Griniču, imamo divnog dekoratera.
Kreativan je, ali zna kada treba da stane.
Uredili smo ga moderno sa dodatkom antike, volim kombinaciju.
Ali cene, znaš li koliko košta dobra veličina orijetntalnog ćilima?
Postoji šala...
Život se nastavio za Viki i Daga dok jednog popodneva nije
došlo do nepredvidljivog trenutka.
Nekoliko dana kasnije je Džudi zamolila Viki da se nađu nasamo.
Da popiju kafu van kuće.
Ne želim da stekneš pogrešan utisak zbog onoga od pre neki dan.
Ne varam Marka. -Nisam ni mislila.
Nije da nisam maštala da me neko izvuče iz moje situacije.
Ali on nije fantazija iako bi to voleo. -Da te izvuče iz situacije?
Godinama nisam bila zaljubljena u Marka iako ga volim.
Isto sam rekla psihijatru. -Šta kaže?
Da sam previše uplašena da reagujem i da tražim magično rešenje.
Afera nije odgovor i žao mi je što lažem, ali me je bilo tako sramota.
Sigurno kada misliš da moraš meni da objašnjavaš.
Mark je divan, sigurno je svako nezadovoljstvo koje imam moj problem.
Ne mogu da ga ostavim i znam da nikada neću. -Zašto ne?
Previše sam uplašena.
Očigledno je da ste ti i Huan Antonio zaljiubljeni.
Naša ljubav je večna, ali ne uspeva, zato ćemo uvek biti romantični.
Ne može da bude potpuna. -Ja vam smetam.
Pre tebe smo jedno drugom uzrokovali mnogo bola.
Bez tebe ovo ne bi bilo moguće. Jer si ti sastojak koji nedostaje.
Ti si kao tenda koja ulepšava palatu.
Zar ti i Antonio niste pokušali sami? -Na kraju braka nismo, ali se sada
ta osećanja vraćaju zahvaljujući tebi na nov i dublji način.
Ne bi mi smetalo. -Znam to.
Kao i kada mene preplavi toplo osećanje kada vas čujem strastveno noću.
Slušam i srećna sam.
Da li je Kristina bila u redu kada su Huan Antonio i Marija Elena vodili
ljubav jedno popodne. Pre toga im je dala odobrenje, ali nije joj bilo lako.
Nije bila tako otvorenog uma kao što je mislila i pomisao na
njih dvoje u krevetu i potpunost inteziteta joj je zadavalo teskobu.
Na kraju se postepeno opustila i pustila da sve ide svojim putem.
Tolerancija na koju je bila ponosna.
Prvo mi je smetalo, ali sam počela da mislim o klišeima u ljubavi.
Šta je u redu, šta nije, i onda shvatiš kako je većina veza uvrnuta.
Deliš muškarca, kao mormonka si?
Znam da zvuči čudno, ali svi doprinosimo vezi i hranimo je.
Kada bi svi to radili, društvo ne bi funkcionisalo.
Ne počinji sa crkvenim argumentom. -Postoji mnogo istina u životu.
Da li bi ikada mogla tako da živiš? -Nikada nisam imala Kristinini...
Nedostatak građe. -Hrabrosti.
Sledeće će da ide u krevet sa Marijom Elenom i slaviće to.
Bila sam u krevetu sa njom. -Kada?
Huan Antonio i ona su mi napravili mračnu komoru da bih fotografisala.
Imam sve više samopouzdanja.
Bili smo dole i radila sam na fotografijama i ne bih da me nije inspirisala.
Desilo se prirodno za obe. -Nisi bila nervozna?
Bilo je nežno i sa mnogo ljubavi. -Uživala si? -Jesam.
Bilo je samo jednom? -Desilo se, ne nameravam da bude navika.
Ali ako ste uživale. -Jesam tada.
Rekla si Huanu Antoniu? -Da, nema šta da se krije.
Smatraš da si biseksualac. -Ne vidim razlog da sve označavam.
Spavala sam i sa Huanom Antoniom od tada i uživala. -Divna priča.
Nisam za sudiju.
Šta misliš? -Ne znam, koliko brzo prolazi vreme, leto je uskoro gotovo.
Mislio sam da još uvek premotavaš priču svoje drugarice iz mračne komore.
Kad smo kod toga dođi ovamo.
Narednih nedelja je Kristina postala uverena u sebe kao fotograf.
Huan Antonio i Marija Elena su pružili ideje i podršku kada je sumnjala.
Zahvaljujući njima, fotografija je postala produktivna stvar njenog života.
Do sada su njih troje postali ljubavnici.
Sve je delovalo savršeno uravnoteženo. Marija Elena je bila mirna.
Huan Antonio je imao kreativan period u svom slikanju.
Samo je Kristina osećala čudan osećaj nemira koji je dobro prepoznavala.
Odjednom su misli preuzimale primat nad osećanjima.
Misli i pitanja o životu i ljubavi i ma koliko se trudila da se opire,
nije mogla da ih smetne sa uma.
Na kraju je jedne večeri nakon večere rekla nešto što je iznenadilo sve.
Ne želim ono što imaju moji roditelji, niti ono ranije, došla sam ovde, ali
ne mogu da živim ovako večno. -Rekla sam ti.
Šta želiš? -Želim nešto drugačije.
Šta? -Ne znam, ali to nije ovo.
Ne shvataš, dobila je ono što je želela, ovo nije dovoljno za nju.
Kao bolest, ništa nije dovoljno za nju. -Ne nerviraj se i govori engleski.
Devojka nikada neće biti zadovoljna ni sa čim.
Govori engleski da bi te razumela.
Znala sam da ćeš nas iskoristiti i jesi.
Znala sam! -Dosta, govori engleski.
Hronično nezadovoljstvo, to ti imaš. Velika bolest.
To nije to. Pogledaj me. -Znaš li koliko te volimo?
I ja volim vas. -Nije tako.
Nema veze sa tim. -Govno malo.
Znala sam. -Ućuti, molim te.
Jednostavno još nije upoznala pravu osobu a kada se to desi sve ovo
sa nalaženjem mira i sreće će proći. -To nije to.
Gde ćeš da odeš? -Moram da odem da razbistrim glavu.
To je moj problem, nema veze sa vama. -Dođi ovamo.
Biće bolno zbog sveg lepog vremena zajedno i ponašaćemo se
sa poštovanjem i ljubavlju.
Kristina je rekla sve što se desilo Viki i rekla da ide u Francusku.
Vratiće se po nju da se vrate zajedno u Njujork.
Sve vreme je u pitanju Huan Antonio. -Neću da uradim ništa.
Zaboravi da sam to rekla, ali sam morala nekome, a postale
smo bliske. -Zašto ne reaguješ?
Morala bih da raskinem sa Dagom, sladak momak.
Zbog češko španskog slikara koji je strastveno vezan za bivšu ženu
koja ni to ne misli. San je uzbudljiv.
Da sam na tvom mestu ne bih trošila ni minuta, nastavila bih.
Uradi nešto, zaljubljena si ili će godine proći i biće ti žao.
Ne mogu da rizikujem sve, ako Huan Antonio nije postojao, bilo bi ok.
Kako sam i planirala.
Kada vidim Daga vidim Marka. -Preko mene menjaš svoju prošlost.
Uprkos Vikinim protestima, Džudi je bila zaposednuta načinom kako
da spoji nju i Huana Antonia.
Obratila se prijateljici Gabrieli da napravi zabavi i pozove Viki i Huana Antonia.
Kao što se predviđalo veza bez Kristine kod Huana Antonia i
Marije Elene se vratila destruktivnosti.
Posvetio sam ti vreme, brinuo se o tvojim tikovima i fobijama.
Moj posao pati. -Nije moja krivica.
Nije moja krivica što ti se posao raspada i što ne sazrevaš.
Znaš li kako je da gledam da nikada nećeš dostići pun potencijal?
Ostavi me na miru.
Kao i ranije, uz obostran pristanak se Marija Elena spakovala i iselila.
Zdravo.
Iznenađen sam što te vidim. -Kao i ja, mislila sam da ne voliš zabave.
Gabriela je insistirala da dođem, a stara je prijateljica.
Znaš da Kristina i ja više nismo zajedno? -Sada si sa bivšom ženom?
I Marija Elena je isto otišla. -Za sada.
Marija Elena i ja smo stvoreni jedno za drugo i nismo.
To je kontradiktornost, da bi razumeo, treba da budeš pesnik kao moj otac.
Jer ja ne razumem.
Kod tebe je sve divno sa mužem? -Divno je, oduševljena sam kako je ispalo.
Zašto ti ne verujem?
Shvatam da ti je krevet sada prazan i uvek si imao nešto za mene,
odlazimo za vikend. -Sretnimo se na ručku.
Previše se bojim.
Gubiš se, gde si?
Izabrali smo pticu za Marka i Džudi. -Ne možemo pticu.
Ja sam je želeo, treba da je uzmemo kada dođemo kući.
Naginjem ka Bevrli Hilsu, šta misliš? -Čekaj.
Provedi sutra popodne sa mnom. -Nije moguće, idemo za vikend.
Na uglu Kajetiles u Beraldesu, proći ću i pokupiti te u podne.
Gubiš vreme ne mogu sada da razgovaram.
Nisam čovek koji bi se isprečio između muža i žene, ali me je
Džudi Neš pozvala i rekla mi da nisi srećna.
Da si više zaljubljena u mene nego u čoveka za koga si se udala.
Ne mogu da razgovaram.
Šta misliš? Ko je to bio na telefonu? -Moj profesor jezika.
Želi da sutra odemo na oproštajni ručak u podne.
Savršeno, ujutru ću igrati golf sa Markom.
Teško je objasniti sliku. -Ne moraš, fascinantno je.
Ova treba da je preokrenuta. -Dopada mi se.
Mogu li da budem iskrena? Ima nešto zastrašujuće kod ove.
Ta pripada Mariji Eleni. -Objašnjava, haotična je.
Šta radim? Ne znam šta očekujem da se desi.
Mnogo je vremena prošlo od noći kada smo vodili ljubav one noći u Ovijedu.
Mnogo puta sam mislio na to.
Sigurno nisi kada si vodio ljubav sa Kristinom ili Mariji Elenom.
Nisam te lagao, rekao sam ti da me privlačite obe.
Ne mogu da odem u krevet sa tobom, nisam dobra u ovome.
Nisi bila nervozna te večeri. -Nisam bila udata.
Trebalo je da budeš.
Treba da vodim ljubav sa tobom i nastavim sa brakom kao da se
ništa nije desilo ili da ga prekinem.
Džudi Neš kaže da vodiš nesreća život. -Govori o sebi.
Možda bi bolje razumela svoja osećanja ako vodimo ljubav.
Ne kažem da nisam u iskušenju, ali ti nisi čovek sa kim se planira budućnost.
Nemoj! -Šta to radiš?
Marija Elena, pusti. -Ubiću te!
Daj mi. Dosta je. Ubićeš sebe.
Ne želim da živim. -Prekini, dosta.
Shvataš li da ne mogu da živim ovako, glava će mi eksplodirati.
Ne mogu više. -Daj mi pištolj.
Slušaj me, ljubavi. Daj mi ruku, u redu je.
Tako mi je žao.
Oboje ste potpuno ludi, kako da ovo objasnim mužu?
Ne mogu da živim ovako, ovo nije moj život. Ne mogu.
Ne smeš da unosiš pištolj u kuću.
I dalje mi nije jasno šta je radio tvoj profesor sa oružjem.
Sakuplja antičko oružje i pokazivao mi je svoje omiljeno.
Treba da ga tužimo, to je neodgovorno. -Nije toliko loše, kada se skinu
zavoji biće ogrebotina. -A da ti se nešto desilo...
Toliko te volim.
Dag nikada nije saznao pravu priču.
Džudi je znala tajnu i odahnula je što Viki nije bila više povređena.
Sa Vikinim planovima Džudini planovi da je spasu od sudbine su stavljeni po strani.
Kada se Kristina vratila, Viki joj je ispričala sve i ona je mislila
koliko je tužno što je Viki toliko želela Huana Antonija a nije
ništa mogla povodom toga.
Sklonila bih se. -Znala sam da ti se dopada.
Da sam znala šta se desilo, nikada ne bih nastavila sa tim.
To je bilo nešto prolazno i sada je gotovo.
Viki je otišla kući da napravi veliko venčanje sa Dagom.
U kuću oko koje su se dogovorili. I da vodi život koji je zamislila
za sebe pre leta u Barseloni.
Kristina je nastavila da traži, uverena samo u ono što ne želi.